Kommendörens loggbok, stjärndatum 45703,9.
Vi är på väg till Jorden där jag ska hålla avslutningstalet på högskolan.
Det blir trevligt att träffa Wesley. Hans team ska göra en uppvisning-
-som kommer att sändas under avslutningen.
Stjärnflottans högskola undrar när vi anländer.
Om 10 timmar och 16 minuter.
Informera högskolan, mr Worf. Och hälsa inspektör Brand.
-Känner ni amiral Brand? -Ja. En fantastisk kvinna.
Det verkar stämma. En vulcan som lärde sig allt om alla kadetter.
Visste allt. Precis som en förälder.
Min inspektör var betazoid och telepat.
Han visste vad man hade ställt till med.
Fick du gå till inspektörens kontor? Det vill jag höra mer om.
Högskolan anropar oss igen. Det är amiral Brand.
-Hon vill ha en privat kanal. -Jag tar det på mitt rum.
-Amiral Brand, vad gäller saken? -Hej.
Jag vet att ni är nära vän till familjen Crusher.
-Ja. -Det har inträffat en olycka.
Rymden - den sista utposten.
Detta är rymdskeppet Enterprises resor.
Dess uppdrag är att utforska främmande nya världar.
Att söka efter nya livsformer och nya civilisationer.
Att med djärvhet färdas dit där ingen tidigare varit.
Han fick brännskador på bröstet och bröt armen, men han klarar sig.
Är återbildningen genomförd?
Wesley är allergisk mot metorapan. De får använda bicaridin i stället.
Jag borde skicka hans journal till dem. De har den väl redan, men ändå.
Beverly, han mår bra.
Jag vet att han mår bra. Jag vet. Hur gick det till?
Hans skvadron övade på högskolans område vid Saturnus.
De flög i en tät formation. En kollision inträffade.
Alla fem skeppen exploderade. Fyra av fem kadetter hann stråla ut.
-Vet du vem det var som dog? -Ja. Han hette Joshua Albert.
Wesley och han var goda vänner.
Wesley var så glad över att tillhöra flygteamet. Jag var nervös men stolt.
Jag visste att något sådant här kunde...
Beverly, Wesley lever och mår bra.
Det gick inte att rädda mycket.
Vi fick tag i en av skeppens data- registratorer, men den var skadad.
Vi försöker återställa informationen, men det tar tid.
Enligt reglerna måste två överbefäl genast starta en utredning.
Kommendör Satelk och jag ska höra Novaskvadronen klockan 15.00 i dag.
Kommendörkapten Albert...
Alla här i rummet delar mina känslor när jag nu ber att få beklaga-
-er sons tragiska död.
En minnesstund för kadett Albert kommer att hållas i kväll.
Några anser att vi borde ställa in avslutningen med tanke på allt detta.
Kommendörkapten Albert och jag anser att avslutningen ska genomföras.
Kadetterna måste veta att en sådan tragedi inte befriar en från plikter.
Livet går vidare. Tack för att ni kom.
Trevligt att ses igen. Om ändå omständigheterna var bättre.
Ett olyckligt sätt att inleda en avslutning.
Om ni behöver hjälp står Enterprise till ert förfogande.
Vi ska nog klara av utredningen. Men tack för erbjudandet.
Wes...
-Jag var så orolig. -Hur mår du, Wesley?
Det är inte så farligt. Armen gör ont.
Det var tråkigt att höra om Joshua.
-Vill du tala om det? -Nej, jag tror inte det.
Jag vet att ni vill hjälpa, men jag har inte pratat om annat i två dagar.
Jag förstår. Jag är tillgänglig om du ändrar dig.
-Hej. -Hej. Kommendören.
Ledig.
Min skvadronledare, Nicholas Locarno.
Kommendör Jean-Luc Picard. Min mamma, doktor Beverly Crusher.
Kommendör Picard. Jag skulle se hur det var med Wes.
Hur mår du, Nicholas?
Jag mår bra. Jag har aldrig förlorat någon under mitt befäl förut.
Tyvärr blir det aldrig lättare.
Kommendören, mamma... Ursäktar ni? Nick och jag behöver prata lite.
Visst.
-Säg till om du behöver något. -Vi ses på förhöret.
-Trevligt att träffas, mr Locarno. -Detsamma.
-Förhöret börjar 15.00. Är du beredd? -Jag tror det.
Oroa dig inte. Allt ordnar sig bara vi håller ihop.
-Ser du inte att det är en rabatt? -Förlåt så hemskt mycket.
Boothby...
-Jean-Luc Picard, avgångsår -27. -Det vet jag väl. Var är ditt hår?
-Hur mår du? -Jag är rätt sur.
Jag har planterat om den här rabatten fyra gånger.
-Jag ska hjälpa dig. -Du?
Jag har blivit intresserad genom åren.
- lnte för djupt. Stjälkarna... - De ruttnar.
Kommendör Picard på Enterprise. Du ska hålla avslutningstalet.
-Du låter förvånad. -lnget du gör kan förvåna mig.
Förutom när du kopplade ett grepp på ligoniern-
-och avslutade matchen på 14 sekunder. Det trodde jag inte om dig.
Det satt i benen. Allt löpande.
Boothby...
Jag har nog aldrig...
Jag sa nog aldrig... hur mycket jag uppskattar...
Det finns inget att säga.
Jo, det gör det. Jag... Jag ville bara, medan jag var här...
Jag hade aldrig klarat examen om...
Du gjorde ett misstag. Det har vi alla gjort i vår ungdom.
-Men ändå... -Du gjorde det du tyckte var bäst.
Jag såg bara till att du lyssnade på dig själv.
Då tyckte jag att du var en sur och elak gammal gubbe.
Det var jag. Och jag var lika gammal som du är nu.
-Jag talade inte med dig på länge. -Du behövde tid att tänka.
Det viktiga är vad du gjorde av ditt liv sedan.
Det är det enda tack jag behöver.
Kände du pojken som dog?
Josh Albert? Ja.
Crusher, Hajar, Sito, Locarno... Jag känner dem allihop.
-Är du nervös? -Nej... Jo.
Det är jag också. Men det kommer att gå bra.
Det blir svårt, men vi stöttar varandra.
Ni ska veta att det här teamet har varit höjdpunkten under min tid här.
Ingen kunde ha bett om ett bättre team...eller bättre vänner.
Nu går vi.
Här accelererade vi och svängde 27 grader styrbord.
Sedan flög vi mot Titan.
Och ni låg fortfarande i täten? Fortsätt.
När vi närmade oss gav jag order om att inta en rombisk formation.
Vi var kvar i den formationen när vi flög runt Titan-
-och sedan förberedde oss för att genomföra en Yeagerlooping.
Ungefär nio sekunder senare kolliderade Alberts skepp med Hajars.
Vi hade mindre än två sekunder på oss att stråla till evakueringen.
Alla klarade sig utom Josh.
Tack, mr Locarno.
Kadett Hajar.
Som teamets navigatör lämnade ni in en färdplan före övningen, eller hur?
Avvek Novaskvadronen från den planen när ni närmade er Saturnus?
Nej.
Förklara då varför ni flög runt Titan-
-åtminstone 2 000 km närmare månen än ni hade angett i er plan.
Vi följde ändå säkerhetsföreskrifterna.
Det var inte det jag frågade.
Vi talade om en ändring i efterhand.
Beslutet fattades på väg mot Saturnus.
Jag tyckte inte att det var värt att ta upp.
Jag borde uttryckt mig tydligare.
Såg ni när mr Alberts skepp bröt sig ur formationen innan han kolliderade?
Nej. Jag märkte ingenting förrän mitt larm satte i gång.
Ni kan sitta ner. Var det någon som såg när kollisionen inträffade?
Nej.
Kadett Sito? Ni flög längst bak och borde ha sett Alberts problem.
-Och ni såg inget? -Det stämmer.
-Var ni ouppmärksam? -Nej.
Jag flög efter sensorindikationer då.
Jag såg inte kadett Alberts skepp alls.
Sensorindikationer?
Vad står på?
Att följa sensorerna vid en sådan manöver är ovanligt.
Man måste se de andra skeppen för att behålla formationen.
Om ni använde sensorerna, tala då om var hans skepp var före kollisionen.
Jag vet inte.
Ni flög i en hastighet av 80 000 km-
-med Alberts skepp 10 meter bort, och ni vet inte var han var?
-Jag minns inte. -Får jag förklara?
Amiralen...
Josh var en bra pilot, men på sistone hade han haft problem.
Han blev nervös när vi flög nära varann. Han hade blivit oberäknelig.
-Och det här rapporterade ni inte? -Nej.
Vi hade flugit tillsammans länge. Jag trodde han skulle klara det.
-Jag hade fel. -Alltså var olyckan kadettens fel?
Jag tror att Josh blev rädd och försökte dra sig ur för tidigt.
Då kraschade han in i kadett Hajar.
Josh var vår vän.
Vi ville inte minnas honom som någon som greps av panik.
Ni kan sitta ner.
Det jag hört i dag bekymrar mig.
Ni erkänner själva att ni lät er kamrat flyga-
-när ni visste att han hade svårt med formationer.
Det är dåligt omdöme.
Dessutom borde ni ha givit oss den här informationen genast.
I morgon får vi uppgifterna från Crushers registrator.
Vi samlas 13.00.
Allt är okej. Lita på mig.
Högskolan har ett av de bästa labben. Vi kan nog inte bidra med mycket.
Kanske inte. Men Wesley är en av oss.
-Vi börjar genast. -Bra. Jag har talat med Brand.
Hon ger oss tillgång till alla uppgifter vi behöver. Tack ska ni ha.
-Dumt sagt. Det var inte Joshs fel. -Något måste jag ju göra.
Du sa att vi inte skulle ljuga. Det var vi alla överens om.
-Jag ljög inte. Allt jag sa var sant. -Olyckan var inte Joshs fel.
Han var min vän också, Wes. Men han greps faktiskt av panik.
-Det vet vi inte. -Jo då. Ingen vill säga det högt...
...men alla har tänk samma sak, eller hur?
Han måste ha dragit sig ur för snabbt. Han blev nog rädd.
Sito?
Wes, vi vill alla skydda hans minne. Men vi måste skydda oss själva nu.
-Vill du att vi säger vad som hände? -Då kan vi lika gärna börja packa.
Vill vi verkligen det?
Vi tar det ett steg i taget.
Här är den preliminära rapporten från registratorn.
Den skadades så illa att vi bara fick fram en tredjedel av informationen.
Det är bara sådant som hände före kollisionen. Inga problem.
Jag vet inte om jag klarar det här.
Du behöver inte ljuga. Säg bara inget mer.
Jag visste med en gång att jag ville ha med dig.
Du visste vad det innebar att kunna räkna med någon.
För du har varit där ute och kämpat.
Du vet att man måste kunna lita på de andra, ens liv ligger i deras händer.
Och deras liv i dina. Vi lovade varann att hålla ihop.
Vi var Novaskvadronen. Det kunde inga andra säga.
Även efter det att vi gått ut skulle vi hålla ihop.
Vi skulle vara ett team. Länge än.
Josh kan inte vara en del av det, men han vill att vi håller ihop.
Eller vad tror du?
-Mr Crusher? -Kommendörkapten.
-Stör jag? -Jag gick igenom mitt vittnesmål.
De sa att du var här. Jag hittade den här i Joshs rum. Det var väl din?
Vår skidresa.
Josh och jag åkte till Calgary. Han glömde sin tröja och lånade min.
Du hjälpte honom med läxorna.
Lite. Det var mest statistisk mekanik.
Matematik var hans svaga sida.
Nej, han klarade det. Han hade bara ingen lust.
Hans mor och jag trodde att han fastnat i kalkylerna.
Sen fick han veta vad som krävdes på högskolan. Då ändrade han sig.
Han stannade efter skolan, fick en privatlärare.
Han arbetade verkligen hårt.
Han gav aldrig upp.
Han respekterade verkligen dig och alla andra i teamet.
Jag inser att det var hans fel. Att alla kunde ha dött.
Jag vill säga att... Jag vill säga att jag är ledsen.
Jag är ledsen att han svek er.
-Är ni beredd, mr Crusher? -Ja.
Vi flyger mot Titan. Jag är till höger.
Var är mr Albert?
Han var på babords låring, ungefär 50 meter bort.
Nu inleder vi vår rombiska formation. Där ser vi kadett Locarno.
Vi går i 20 grader runt Titan...
Vi är ute ur Titans gravitation nu...
Det var allt vi kunde få fram ur registratorn.
Mr Crusher, vad hände när ni hade lämnat Titan?
När vi var borta från månen, ledde mr Locarno oss in i en Yeagerlooping.
Ungefär nio sekunder senare gick alarmet. Jag hann inte styra undan.
Jag förlorade kontrollen. En koppling exploderade i cockpit.
På något sätt lyckades jag aktivera transportören.
Sen befann jag mig på evakueringen på Mimas, med de andra...
Utom Josh.
-Har ni något mer att tillägga? -Nej.
Mr Crusher. Beskriv en Yeagerlooping.
Skeppen flyger i en rombisk formation...
De stiger och gör en looping bakåt.
På toppen av loopingen vänder de och accelererar i en ny riktning.
Mr Crusher, behöll teamet formationen under hela loopingen?
Ja.
Jag vill att ni är helt säker på det.
Var Novaskvadronen i en rombisk formation före kollisionen?
Ja.
Dator, visa Saturnus NavCon-fil 6-379.
De här bilderna togs av en satellit som gick i bana runt Saturnus.
Dator, frys bilden. Förstora sektor gamma 3.
De här bilderna togs när era skepp var inom satellitens sensoravstånd.
Enligt tidindex så inträffade det ni ser-
-sju sekunder efter det att Novaskvadronen slutfört loopingen.
Mr Crusher, är detta en rombisk formering?
-Nej. -Vad har ni för förklaring?
Jag har ingen förklaring.
Allt ordnar sig. Det måste finnas en förklaring till det här.
Data och Geordi analyserar registratorn och satellitsändningen.
Det måste vara något fel på satellituppgifterna.
Det måste gå att förklara. Satelliten får dig att framstå som en lögnare.
Jag har talat med de andra föräldrarna.
-Jag ber Brand skjuta upp förhöret... -Mamma.
Gör inte det. Du får inte göra det.
De får inte förstöra din karriär. Du har ju inte gjort något fel.
Mamma, försök inte skydda mig.
Lägg dig inte i det här.
Ogräset bara hoppar upp. De stackars växterna har ingen chans att växa.
Du behöver ett bra ogräsmedel i stället för att rycka upp ogräset.
Och du kan utforska rymden på ett holodäck i stället för ett rymdskepp.
Boothby, berätta mer om Novaskvadronen.
-Går det inte bra? -Nej, det gör det inte.
Minns du turneringen i parisses squares -24?
Finalen mot Minsk.
Efter firandet fick jag reparera länge.
Vi hade mycket att fira. Vårt lag förväntades inte vinna.
I dag är kadetterna lika stolta över Novaskvadronen.
Firandet när Nova vann Rigelcupen fick -24 att likna en liten middag.
För de andra kadetterna är de gudar. Det är svårt att leva upp till.
Men Nick Locarno ser till att de håller ihop.
Det är Nick som gör teamet speciellt.
Han är både tränare, pappa och kompis.
En ledartyp. Medlemmarna i teamet älskar honom. De gör allt för honom.
Även om det innebär att de hoppar nerför ett stup.
Kollisionen inträffade fyra sekunder efter det att satellitbilderna togs.
Men vi vet fortfarande inte varför kraschen inträffade.
Vi misslyckades med 53 olika beräkningar-
-för att försöka simulera händelserna före kraschen.
Det är för många variabler att ta med i beräkningen.
Fanns det indikationer på att det var något konstigt med Wesleys skepp?
-Styrbords energiflöde fluktuerade. -Men det var inom tillåtna gränser.
Trycket i vingstöttorna kan inte ha påverkat något.
Wesley öppnade sin kylarspärr alldeles före manövern runt Titan.
Det är lite ovanligt. Spärren är stängd när man inte kollar kylaren.
Men Wesley verkar inte ha gjort någon sådan koll.
Kylaren fylls bara när man är vid en kaj. Finns det andra skäl att öppna?
Ja, om man vill tömma ut plasma.
Men det är farligt när skeppet flyger.
Ja, motorn skulle förmodligen antända plasman.
Antända plasman. Det var just det de ville göra.
Kom in.
-Kommendören... -Vad är det här för manöver?
En Kolvoords stjärnexplosion.
Fem skepp som färdas tio meter från varandra antänder sina plasmautsläpp.
En av de mest spektakulära och svåra uppvisningarna i precisionsflygning.
Den har inte utförts på högskolan på över 100 år. Vet ni varför?
-Den bannlystes efter en olycka. -En olycka där fem kadetter dog.
Jag tror att Nicholas Locarno-
-ville avsluta sin högskolekarriär i stor stil.
Ni skulle öva in Kolvoords stjärnexplosion till avslutningen.
Om det fungerade skulle alla imponeras-
-och Locarno skulle bli en levande legend.
Men det fungerade inte.
Och Joshua Albert fick betala. Har jag rätt?
Jag ställde en fråga. Har jag rätt?
-Jag väljer att inte svara. -Väljer ni att inte svara?
Ändå har ni redan svarat vid förhöret. Det svaret var en lögn.
Olyckan inträffade ju efter loopingen.
Men ni sa inte att ni efter loopingen gjorde det som orsakade kraschen.
Ni talade sanning till en viss punkt.
Men att undanhålla något är också att ljuga.
Minns ni första dagen ni kom ombord på det här skeppet?
Er mor tog er till bryggan. Ni satt till och med i min stol.
Jag blev irriterad. Ett förmätet barn lekte på mitt skepp.
Men jag glömde aldrig hur ni redan kände till varenda liten spak.
Ni tycktes höra hemma på bryggan.
När jag befordrade er, visste jag att ni kunde bli en utmärkt officer.
Jag har aldrig ifrågasatt den övertygelsen...
...förrän nu.
För alla Stjärnflotteofficerare kommer sanningen först.
Alla sorters sanning!
Det är Stjärnflottans grundprincip. Om ni inte klarar att säga sanningen-
-så bör ni inte bära er uniform. Jag ska göra det lätt.
Antingen berättar ni vad som hände, eller så gör jag det.
-Kommendören... -Ni kan gå!
-Det var brådskande. -De vet vad vi gjorde, Nick.
Lugna dig nu. Berätta exakt vad som hände.
Picard bad mig komma till Enterprise. När jag kom dit sa han att han vet.
Kolvoordmanövern, alltihop. Om inte jag berättar sanningen gör han det.
-Han räknade ut det. Har han bevis? -Nej, men han vet hur det gick till.
Kommendör Picard vet ingenting. Han har en teori.
Låt honom berätta vad han tror. De frågar om det är sant. Vi säger nej.
Det finns ju inga bevis. Vi får bara en reprimand.
Jag kan inte kalla Picard för lögnare.
Wesley...
Vi måste bara hålla ut en stund till. Sedan är alltihop över.
Det är fel, Nick. Nej.
Jag tänker berätta vad som hände.
Du tänker berätta vad som hände.
Du, ensam, ska bestämma vad som händer med mig, med Sito, med Jean.
-Ska du bestämma det? -Jag klarar inte av att ljuga mer.
Du klarar inte av att ljuga. Du måste berätta vad som hände.
Vem är du?
Tänker du ange oss? Nej, nu ska du lyssna!
Han kom åt dig, eller hur? Picard babblade om plikt och heder.
Han måste ha sagt något bra eftersom du sviker dina vänner.
Vi är kadetter. Vi har en plikt gentemot sanningen.
Och din plikt mot dina vänner? Jag tog in dig i det här teamet.
Jag gav dig en chans före flera andra.
"Han sviker oss inte. Han var på Enterprise."
"Han vet vad tillit innebär." Jag hade visst fel.
Om vi alla träder fram och berättar...
Vi vill inte träda fram. Sito, Jean och jag har inga problem med det här.
Men om du har det ska du lämna högskolan.
Vi vill inte betala för detta.
Skulle du låta mig slänga bort min karriär för att rädda ditt skinn?
För att rädda teamet. Det är viktigare än du och viktigare än jag.
Om jag vore som du skulle jag göra det utan att tveka. Men sån är jag.
Kommendör Satelk och jag har gått igenom vittnesmål och bevis.
Era vittnesmål stämmer inte överens med uppgifterna från satelliten.
Er ovilja att förklara detta gör oss besvikna och misstänksamma.
Vår enda slutsats är att uppgifterna måste vara felaktiga på något sätt...
Eller så ljuger ni. Men en misstanke är inget bevis-
-och jag har inga bevis på att ni har ljugit.
Därför, om inga nya bevis läggs fram-
-har jag inget annat val än att lägga ner utredningen.
För att ha angett en felaktig färdplan-
-och för att ni tillät Albert att flyga-
-får ni alla en reprimand som kommer att finnas på era meritlistor.
Jag drar också in era flyg- privilegier. Förhöret är avslutat.
Jag har något att tillägga.
Varsågod, mr Crusher.
Jag sa att kraschen inträffade efter Yeagerloopingen.
Det är inte helt sant.
Efter loopingen försökte vi oss på en Kolvoords stjärnexplosion.
Vi visste att det var förbjudet och att det var farligt.
Men vi ville göra något spektakulärt på avslutningen.
Vi drev på Josh och han var inte mogen för det.
Vi trodde att vi skulle klara det. Vi trodde att vi klarade allt.
Vi hade fel...och Josh dog.
Josh svek oss inte. Och det var inte hans fel.
Mr Locarno, ni är Novaskvadronens ledare.
Har ni något att säga?
Mr Locarno?
Nej.
Mr Locarno har blivit relegerad.
-De skulle ha relegerat oss alla. -Ja...
...men Locarno vädjade för er skull.
Han sa att han hade övertalat er att försöka er på Kolvoordmanövern.
Han ville ta hela ansvaret.
Han gjorde precis vad han sa. Han skyddade teamet.
Jag känner mig hemsk. Jag har svikit alla.
Min mor, mina vänner. Er.
Du borde må dåligt. Och du kommer att få betala för det du har gjort.
Amiral Brand drar in dina högskolepoäng för det senaste året.
-Du flyttas inte upp med din klass. -Jag förstår.
Det blir inte lätt att vara kvar här. Alla vet vad du gjorde.
En svår tid väntar dig.
Ja. Tack, kommendören.
Du visste vad du måste göra.
Jag såg bara till att du lyssnade till dig själv.
-Adjö, kadetten. -Adjö, kommendören.
Ansvarig utgivare: Ulf Rennstam